Željezni Križ
Rusija. Poluotok Taman. 1943. Povlačenje.
Zapovjedništvo puka zove desetnika Steinera.
Čujete li, Steineru?
Steineru...
- Dobro pucanje. - Divno.
Moje novo oružje.
Nađi za sebe. Uzmite municiju. Pomozi mu.
Vidite ovo!
Ništa što nismo već vidjeli.
Steineru! Vidi što sam našao iza! Mali ruski špijun.
Spusti to!
Brzo!
Idemo.
Pokušaj pozvati Meyera. Reci mu da nam treba transport
s kote 7.
Razumijem.
On ide s nama.
Guraj! Guraj!
Hajde, hajde! Brzo!
U redu, stani.
Prokleta zemlja! Nekad je bila lijepa avantura, ali...
imam dojam da će nas progutati.
Kapetan Stransky, gospodine.
- Pukovnik Brandt. Dobrodošli. - Hvala, gospodine.
Ovo je moj zamjenik, kapetan Kiesel.
Kako ste, kapetane?
Hvala na pitanju. Odvratno. Imam proljev. Kako ste vi?
Ovo je vaš zamjenik. Poručnik Triebig. Također je nov. Može čaša vina?
Lijepo od vas, gospodine. Uzmite moj kaput, molim.
Svaka vam čast, pukovniče. Mosel iz 1937.,
u najjužnijem kutu Rusije. Odlično.
Taj Mosel je zalutao u ovaj region koliko i mi sami.
U vaše zdravlje, gospodo.
Ne pijte u moje zdravlje. Nema smisla.
Za kraj rata?
Pukovniče, zašto vam se naše prisustvo ovdje čini tako apsurdnim?
Kapetane, zašto ste zatražili prekomandu iz Francuske?
Hoću zaslužiti Željezni Križ.
Dat ću vam jedan od svojih.
Ne, ne, samo se šalim. Isto me pitao
moj pretpostavljeni u Francuskoj. "Ne mogu vas zaustaviti", rekao je.
"Pošto sam uvjeren da će Istočna fronta propasti bez vas za par dana,
idite - junačka budaletino!"
Junačka budaletino! Baš tako!
Povlačim svoju zdravicu. Za junačke budaletine, svuda.
Samo polako...
Pukovniče, želim nešto objasniti kapetanu Kieselu. Prijavio sam se
jer mislim da su ovdje potrebni ljudi od kvalitete.
Vrijeme je da se uništi legenda ruske nepobjedivosti.
A kako to da izvedemo?
Podizati moral, kažnjavati neposlušne i buntovne,
uspostaviti poštovanje prema nadređenim časnicima...
Nizak moral je posljedica poraza za porazom, uz očekivanje
novih poraza. Vi ste novi na ruskoj fronti, pa
vas ne krivim što govorite kao... budaletina.
Naravno, još nisam upoznat s ruskom frontom,
ali sam uvjeren da ideali njemačkog vojnika nisu...
Njemački vojnik odavno nema ideale! On se ne bori za zapad,
za vladu kakvu želi, ili smrdljivu Partiju.
Bori se za život! Bog ga blagoslovio...
Gospodine, ja sam vojnik, i kao takav, moram
podrediti vlastite ideale principima svoje države.
Pogrešnim ili ne.
Pukovniče Brandt, poručnik Meyer...
- Da? - Steiner se vraća.
- U kakvom su stanju? - Uobičajenom.
Shvaćam. Hoću prijavak čim se odmore.
- Da, gospodine. - I Meyer, tu je kapetan Stransky.
- Informirajte ga o situaciji. - Da, gospodine.
- Steiner se vraća. - Naravno.
- Tko je Steiner? - Za vas, možda problem.
Ali je odličan vojnik, gledamo mu kroz prste.
Želiš li dodati nešto, Kiesel?
Steiner je legenda. Takvi ljudi su naša posljednja nada.
U tom smislu, on je stvarno opasan čovjek.
Sam ću se uvjeriti. Uz vaše dopuštenje, pukovniče.
Dakle? Što mislite o našem novom kapetanu?
Mislim da je uvjeren da se nalazi u specijalnoj misiji
da duhovno zavlada našim bataljunom
i tako simbolizira čistoću samog njemačkog Wehrmachta.
Pravi ljudi idu u poraz!
Ako Stransky i Steiner jedini prežive,
neka nam je Bog na pomoći!
Doktor! Doktor!
Kapetane Stransky, dobrodošli u drugi vod.
Poručniče...
Meyer, kapetane. Otpratit ću vas do vaših odaja.
I objasniti našu situaciju.
- Gdje je moj bunker? - Tu, dolje.
Ispred one tvornice, gospodine. Drugi vod tamo drži stražu.
- Gdje su? - Dolaze s izviđanja, gospodine.
- Tko im zapovijeda? - Desetnik Steiner, gospodine.
Što je toliko zanimljivo u vezi njega?
Tokom napada na Novorossisk, desetnik Steiner
je spasio pukovnikov život.
I moj!
Zanimljivo!
Desetniče Steiner!
Ja sam kapetan Stransky. Vaš novi zapovjednik.
Da, gospodine.
- Tko je ovo? - Desetnik Schnurrbart, gospodine.
- A ovaj drugi? - Ruski zarobljenik, gospodine.
Vrlo dobro znate da postoje zapovijedi protiv
uzimanja zarobljenika. Riješite to!
Kako, gospodine?
- Ubijte ga. - Vi ga ubijte, gospodine.
Hoću. I to odmah. A zatim ću se pozabaviti vama.
Nema potrebe. Ja ću se pobrinuti za to, gospodine.
Želim vas vidjeti u svom bunkeru za
jedan sat sa kompletnim izvještajem. Jasno?
Naravno, gospodine.
- Desetnik Steiner? - Ja sam Lili Marlene.
Dođi ovamo, sinko.
Steineru! Da ti pokažem kako izgleda naša nova vojska.
- Kako se zoveš, sinko? - Vojnik Dietz, gospodine.
Šalju nam bebice. Bok, mali.
Vojniče Dietz...
Koliko si u vojsci?
Šest tjedana, gospodine. Ja sam dobrovoljac, gospodine.
Ovdje takvi ne postoje. Drži se Krugera i mene.
Radi ono što ti kažemo, ili ćeš nositi čizme
u guzici. Shvaćaš? - Da, gospodine.
- Ne zovi me "gospodine". - Oprostite.
Idi s ovim smrdljivcem. Daj mu Schillerov krevet.
Kern!
Nađi kaput ili pokrivače. Za ovog klinca.
Daj mu Schillerov kaput. Sigurno je nešto ostalo.
Razumijem! O, pardon.
- Na mjestu, voljno. - Hvala, gospodine.
- Moj izvještaj. - Hvala.
Žao mi je zbog današnjeg incidenta, ali zapovijedi su zapovijedi.
Ne možemo prehraniti vlastitu vojsku, a kamoli zarobljenike.
A i loše je za našu sigurnost.
Pročitao sam prvi izvještaj, i zadovoljstvo mi je izvijestiti vas
da smo se pukovnik Brandt i ja složili da vas predložimo
za starijeg desetnika. Odmah stupa na snagu.
Vaše unapređenje nije ostavilo dojam na vas?
Ne, nije.
U redu. Pročitao sam izvještaj. Želite li nešto dodati?
Rusi, gospodine! Uskoro ćemo ih čuti.
- Ofenziva? - Da, tako nešto.
- Kada? - Uskoro.
- A vaš vod? - Dva mrtva, jedan nedostaje.
Dva ubijena? Kako?
Meci! Strojnice, topništvo, granate. Losa sreća, smrtonosni sifilis.
Uobičajeno, kapetane.
Taj što nedostaje... Jeste li ga tražili, Steineru?
- Ne, gospodine. - Zašto ne?
Mislio sam da bi bilo neodgovorno riskirati sigurnost cijelog voda
radi jednog čovjeka.
Što ste mislili?
Zapovjednik ne smije dopustiti nestajanje vojnika
u takvom slučaju. Bilo u kojem slučaju!
- Potrudit ću se više drugi put, gospodine. - Volio bih to napismeno.
Kako želite!
Znate, desetniče... vodniče. Imam osjećaj da precijenjujete
svoj značaj.
Trenutno nemam takvih iluzija, gospodine.
Onda vam preporučujem da ne potcjenjujete
ovdje prisutne. Sve što ste sada, ili ćete postati,
ovisi o ovdje prisutnim ljudima.
Slažem se, gospodine. Ali, ako smijem dodati...
Čovjek je, uglavnom, ono što osjeća da je.
Naravno, naravno. Možete ići.
Uskoro se vraćam, gospodine.
To vam je salutiranje?
Da, gospodine.
- Triebig! - Izvolite, gospodine.
Budite oprezni, Steineru. Uopće mu se ne sviđate.
Preživjet ću. - Ovo nije tek još jedan nacist.
Ovo je čisti vojni, pruski aristokrat, i to bogat.
- Hej, zašto nosiš te jabuke? - Za jelo, idiote.
- Poznajete vladajuću klasu! - Ma hajde, poručniče!
- Nema se čime vladati! - Ne budite naivni. Stransky će preživjeti
na ovaj ili onaj način. I ostat će mu njegova zemlja,
bogatstvo i titula. I bit će vrlo opasan u porazu.
Pripazite na njega. Ne živimo u istom svijetu.
- Sada živi u mom svijetu! - Naravno.
- Poručniče? - Da?
Da li biste ušli na trenutak?
Nešto bih vam pokazao.
Kern, prestani se natakati, pomozi nam.
Hvala vam. Mislio sam da ne znate.
Zaboravljate da smo mi izviđački vod.
Sretan rođendan, poručniče Meyer.
Sretan rođendan!
Sve lijepo objasni kapetanu, kako ne bi griješio.
U redu?
I održavaj odoru, bit će prljava.
Ruska votka! Njemačko vino! Piletina! Maag, nije mi jasno...
kako smo preživjeli ovoliko dugo.
Najbolji "lešinar" u puku.
- U vaše zdravlje! - Na zdravlje!
Za posljednji ruski metak!
Za preživljavanje!
Za naše supruge, djevojke! Žene!
Za žene iz Folies Bergresa!
Polako! Polako!
Za Dietzovo djevičanstvo!
Budi pametan i upoznat ćeš Triebiga.
Samo se sagni!
Ide torta!
- A, torta! - Kapetan Stransky je treba vidjeti.
Kakav kapetan!?
- Za tortu! - Za tortu! Živjeli!
Dosta! Što ovo radimo? Kog vraga to radimo?
Igramo se rođendana, usred ovolikog sranja!?
Umukni, ja pričam! Hoćete zabavu? Evo, napijte se!
Polako!
Sve vas čeka po metak. Sve vas, kreteni!
Ne dodiruj me! Smrdiš kao septička jama!
Hajdemo ne uprskati stvar. Poručnik Meyer slavi rođendan.
Sretan rođendan, poručniče.
Lijepo se provedite.
Daj još votke.
Napuni mu. Ima dovoljno za sve nas.
- Oprosti. - U redu je.
A sada naš poručnik Meyer ima sastanak s našim veličanstvenim
zapovjednikom čete, kapetanom Stranskym, koga ćete ubrzo upoznati.
Ovo nije pokop, gospodo, već rođendan. Hajdemo piti!
Zapjevajmo. Nego što!
Hvala, gospodine.
Gdje ste služili prije dolaska u ovaj bataljun?
Jug Francuske, Biarritz.
Znam ga dobro... Sjednite. Pričajte mi.
Prelijepa zemlja. Sigurno vam je prekomanda teško pala?
Sam sam se prijavio, gospodine. Kao i vi.
Kao ja... zanimljivo. A ti, vojniče?
- Služili smo zajedno. - Na jugu Francuske.
Ah, te Francuskinje!
Francuskinje, Triebigu!
Nisam imao puno vremena za razmišljanje o njima.
Stvarno? A ti, Kepler? Jesi li uživao u njima?
Povremeno.
Recite mi nešto, Triebig. Volite li službu u vojsci?
Naravno, gospodine. Ali ponekad je čudno.
Uistinu, čudan je to svijet. Svijet opasnosti i muškaraca.
Svijet bez žena. Je li, Kepler?
- Da. - Svijet bez žena.
Hvala.
Imam jednu staru teoriju. Muškarci mogu lako bez žena.
Lako, kažem. Nije naša sudbina da samo odgajamo djecu.
Sva ta rođenja, čokolade... Ali, biti slobodan
da vladaš i da se boriš! Jednostavno, živjeti kao čovjek!
Žene su tek napast. Ponekad, potrebna napast.
Vojnik sam, gospodine. Ako treba, mogu i bez žena.
Stvarno?
A ti, Kepler? Možeš li bez žena?
Radim kako mi kažu, gospodine.
To mi se sviđa. Dobar odgovor. "Radim kako mi kažu."
Sviđa mi se. Kako se zoveš?
Joseph.
Joseph. Joseph.
Ako će ti to pomoći, pretočit ću tvoje misli u odgovarajuće riječi.
Draže vam je društvo muškaraca nego žena,
u svim situacijama. Je li tako?
Ne razumijem, kapetane.
Hajde, Triebig, nemoj se pretvarati.
Barem ne preda mnom. U pravu sam, zar ne?
Draže vam je društvo muškaraca, nego žena.
Hajde, svi smo mi vojnici. Nema tu ničega lošeg.
Priznajte, pobogu. Recite da.
Možda.
Priznao si. Priznao. Priznao je, zar ne Kepler?
Priznao je. Priznao je, zar ne, Kepler?
Priznao je, zar ne, Kepler?
Da.
Glasnije. Zar ne, Kepler? Glasnije. Recite da! Na glas!
Da.
Glasnije!
Da!
Glasnije!
Da!
Budite uvjereni, ako vas uhvate...
Visjet ćete! Polako. Obojica!
Zajedno. A sada se gubite.
Ponestaje nam streljiva. Sektoru 3 treba još saniteta.
Bilo je granatiranja, ali nema žrtava u sektoru 7.
Nismo dobili poštu.
Dovoljno je, hvala. A, shvaćam.
Ne diraj moje uši!
- Sranje! - Ne opet!
Podrigni prije prdenja. Takvo je pravilo.
Sektor 7, sve mirno.
Bože, vodite ga van. Kern, izlazi! Brzo!
Ne, ne! Rusi će pomisliti da je to bojni otrov.
Ženevska konvencija zabranjuje njihovu upotrebu.
Pobogu, Kern!
Kakav ti je to auspuh? I kada se pokvario?
Dobro sam organiziran, ali imam problema.
Da li ste normalni? Kruger, to je tvoj normalan miris?
Slušajte, idioti! Prljav sam iz dobrog razloga.
Da ste na terenu dugo koliko i ja, znali biste i sami.
Objasni.
Naučio sam to u Staljingradu.
Tjelesna ulja i prljavština vas čine nepromočivim.
Nepromočivim?
Naravno.
Kako je?
Tiho je.
- Previše. - Da.
Pričekat će jutro.
Rolf, što im radimo ovdje?
Širimo njemačku kulturu kroz ovaj očajni svijet.
Zar nije netko rekao da je rat najuzvišeniji odraz
uistinu civiliziranih ljudi?
Da, ludi pametnjaković Frederik Von Bernhardt.
Točno! A Von Clausewitz je rekao...
Von Clausewitz je rekao: "Rat je produžetak državne politike".
Ali drugim sredstvima.
Da, drugim sredstvima.
- Misliš li o svojoj djeci, Rolf? - Uvijek.
- Gdje su? - Ne znam.
Skineš jednu odoru, a ispod je uvijek još jedna. Hajde!
Sve je ovo nesretan slučaj. Svi smo umiješani. Svi smo izbezumljeni.
Iz jedne krajnosti u drugu. A nijedna nema smisla.
Niti će ga ikada imati!
Stojimo na ničijoj zemlji. Ti i ja...
Idi kući. Bježi!
Steineru!
Da li je ovo test, Stransky?
Test, gospodine?
Ne, gospodine, napadnuti smo!
Gospodine, treba uzvratiti paljbu, ili ćemo biti uništeni.
Bježimo! Kreći!
Treba nam pomoć!
Polako, Stransky. Niste sami. Cijela fronta...
Kako to mislite, nisam sam, gospodine? Ja jesam sam!
Steiner je otišao. Triebiga nema. Ne znam gdje je poručnik Meyer. Ne znam!
- Je li mrtav? - Idite u sigurni sektor...
- Je li mrtav!? - ...i pronađite ih!
Pripremite se za protunapad, što je brže moguće!
Na zapovijed! Uzvratit ću napad, gospodine.
- Na svoje položaje! - Uzvratit ću napad...
Donesi još streljiva!
- Gdje mi je šljem? - Na zidu, gospodine.
Odnesi tamo municiju!
Na zemlju!
Na zemlju, glupani!
- Natrag na svoja mjesta! - Popravite telefon.
- Razumijem. - Vraćajte se, prokletnici!
Na zadnji izlaz!
Svi na položaje... Paljba!
U napad, ljudi! Naprijed!
Pobjeđujemo!
Gdje je zračna podrška? Gdje su moji tenkovi?
Zvoni telefon! Gdje je telefon?
Paljba!
- Kapetan Stransky! - Gdje je taj protunapad?
Mi napadamo! Branimo se! Prelazimo u protunapad.
Ranjen sam, gospodine. Ali, nastavljam. Znam svoju dužnost. Trebam municiju!
Poručniče Meyer!
Paljba! Pokrivaj Steinera!
Pogledajte me!
Pratite očima svjetlo.
Vrlo dobro.
Toliko! Pogledajte opet.
Vodniče!
U redu.
Spavali ste lijepo?
Recimo.
Miris?
Ništa.
A okus?
Sve bolji...
Uobičajeno za potres mozga.
Takvi ste već tjedan dana.
Vratit će se ubrzo.
U dosjeu vidim mnoga ranjavanja tokom posljednjih godina.
Ima li nekih posljedica?
Glavobolje. Pomućen vid.
Ne mogu mokriti iz lijevog uha, ali sam uglavnom dosta dobro.
Doktori preporučuju da ostanete ovdje još tri tjedna,
dok ne završe sve testove.
I preporučit će kućnu njegu.
Dom.
Schnurrbart. Schnurrbart?
Pažnja! General Von Essel!
Dobar dan, vojniče, kako si? Reci mi, kako se osjećaš?
Pati od potresa mozga, gospodine. Ima mnoga visoka odlikovanja.
Želim da se 65% ovih ljudi vrati na aktivnu dužnost za 3 dana!
A, jelo.
- Ukusno! - Odnesite meso i vino u privatnu blagovaonicu.
Hajde! Jedite! Jedite, svi.
Povrće je zdravo! Uz komplimente generalnog stožera.
Može jedna mrkva?
Svi ovdje sliče na nekoga drugog.
- Da li sam imao jak napad? - Da.
Bili ste vrlo nasilni.
Nasilni?
Nasilje treba prestati. Mora prestati.
Kažete, nasilje mora prestati?
- Ne, na dužnosti sam. - Popijte malo.
Ne, ne mogu. Izbacili bi me.
Plešete?
Pridržite moju bocu.
A ja ću vas za struk...
i zaplešimo.
Slušajte, ovo je smiješno.
Ludo je.
Schnurrbart!
Rolf!
Što tražiš ovdje? Izgubio si se?
Nisam te sreće, Rolf. Dobio sam u nogu...
Isto kada i ti u glavu.
Schnurrbart...
Odmor je gotov. Vraćaju me u zlo naručje majke Rusije.
Vode nas sve iz bolnice.
Izgleda da ćemo pokupiti i neke od tvojih dečki.
Ideš s nama, ili ti je i tu dobro?
Pažnja, ljudi. Spremite se za odlazak.
Desetniče, zadržite kamion.
- Što to govoriš? - To je zapovijed, jebote!
- Rolf? - Molim?
- Što je? - Što?
Što se dogodilo?
Idem natrag.
Mislila sam da ideš kući.
Nemam dom.
Mom domu.
Našem domu...
Toliko voliš rat?
Je li to...? To te muči, Steineru?
Ili se bojiš onoga što bi bio bez njega?
Živjela Njemačka!
Rekao sam da me čekate, zar ne?
Steineru, nisi ozbiljan. Lud si!
Rolf!
Kučkin sine!
- Schnurrbart! - Bok, Kern!
- Hartwig! - Bok, vodniče.
Schnurrbart, kako si?
Opet u nezgodnom položaju, ha?
Anselme!
Dobrodošli, vodniče.
Hollerbach!
Lijepo što si se vratio, Schnurrbart.
Kruger!
Prebrzo si se vratio. Neću pričati s tobom. Odlazi!
Dođi ovamo, žilavče stari!
Nedostajao si mi!
- Vidi, vidi. Što je ovo? - To je Zoll. Član Partije.
Poklon kapetana Stranskyja. SS - Specijalne jedinice.
Jesi li još uvijek u Partiji, Hollerbach?
Ma, plesao bih s njom, samo da je nađem ovdje.
Tišina! Partija je uvjerena da pobjeđujemo.
Da, naravno da pobjeđujemo.
E pa, nadam se da si zapamtio naše serijske oznake i
djevojačka prezimena naših majki točno. Ne želim da Gestapo dođe,
i uhiti pogrešnog čovjeka, ženu ili dijete. Briga me u što vjeruješ,
ili što si radio. Tvoja dužnost je vezana za vod i mene. Izvršavaj je,
ili ćeš dobiti bajunet u dupe. Jasno?
Da, gospodine.
Glumim dadilju trećem vodu. Ima li dobrovoljaca?
- Ne, ja! - Nema šanse!
Samo ti uživaj...
Ma, baš vam hvala.
Što to imamo? Sokol i zec. Uzet ću tebe.
Potegni malo.
- U zdravlje, Rolf. - Daj ga ovamo. Idemo.
- Gospodo! - U zdravlje.
- Ovo treba potpisati, kapetane. - Učinit ću to kasnije.
Prestani s tim! Pripazi malo.
Da, gospodine.
Pažljivo rukujte s tim.
Vodnik Steiner se javlja na prijavak.
Uđite.
Hvala vam. To je sve, gospodo.
- Dobrodošli, vodniče Steiner. - Hvala, gospodine.
Sjednite, molim. Raskomotite se.
Pošto ste se vratili, a drago mi je zbog toga,
trebamo krenuti ponovno. Glavna poanta je
da puk misli, odnosno vjeruje, da sam zaslužio Željezni Križ.
Zatražili su da izvedem dva svjedoka, da sam pokrenuo protunapad,
i izgurao Ruse s njihovih položaja. Naveo sam poručnika Triebiga i vas.
Posebno vas.
Poručnik Triebig je već dao svoj potpis.
Mogu li smatrati ovaj razgovor privatnim?
Tako se čini, zar ne?
Dajte to vino. Mosel, '36. I ja ću malo.
Hvala, vodniče.
Ipak, zapamtite da kako u civilnom,
tako i u vojnom životu postoje razlike među ljudima.
Na to ste mislili kada ste rekli da sve što jesam,
ili mogu postati, ovisi o tada prisutnima?
Razlika je...
stvar etičke
i intelektualne superiornosti prouzrokovane,
sviđalo vam se ili ne, plemenitom krvi i klasnom razlikom.
Ako se dobro sjećam, Kant je bio sin pekara,
a Schubertov otac je bio siromašni učitelj.
Možda talent, osjećajnost i karakter više nisu samo za tu "višu" klasu?
Oni su izuzetak. Govorim o općem konceptu.
- Ne o individualcima. - Ali, ja jesam takav.
Kao i vi! Zar nije vaš Führer rekao da klasne razlike treba ukinuti?
Ja sam časnik Wehrmachta. Nikada nisam bio član Partije.
Ja sam pruski aristokrat i nismo u istoj kategoriji!
Dakle, slažemo se.
Dobro!
Ali, i dalje je naš Führer.
Nažalost.
To je drugi problem, vodniče. Nije na nama da odlučimo.
Zašto ga toliko želite?
To je samo komad bezvrijednog metala.
Pogledajte!
Za mene nije.
Zašto vam je toliko važan? Recite mi, kapetane. Zašto?
Vodniče, ako se vratim...
bez Željeznog Križa,
neću moći izaći svojoj obitelji pred oči.
Osobno, gospodine, ne smatram da ste zaslužili Željezni Križ.
Gdje si krenuo?
Na točku 124. Kruger je ostao tamo.
Jesi li lud? Ne možeš ovo preživjeti.
Miči mi se! Idem po njih!
- Steineru! - Nabavi mi nosila, majku mu!
Steineru! Steineru!